Ultreia et suseia
Diuen que quan els pelegrins de sant Jaume se saludaven, ho feien així: un deia "Ultreia" que vol dir "continua endavant!", i l'altre contestava "Et suseia", que vol dir "i més enllà".
Quan he vist el caragol que avui he trobat "al Camí", interiorment li he dit "Ultreia!", no ho he dit fort perquè la gent no pensés que era boja parlant amb un petit mol·lusc, però m'ha fet pensar... són aquestes coses que em passen quan camino lluny de ciutats i de cabòries quotidianes.
Probablement, ell mai arribi al destí que tants ens hem proposat, però és que potser ell sap quin és el seu destí?… ell camina, quan es cansa, s'atura i reposa dins la closca, quan plou ,aprofita per estirar les banyes i hidratar el seu cos cansat, i camina, camina...
Tantes vegades no sabem què fer, què pensar, per on anar, com actuar... el caragol d'avui m'ho ha revelat sense parlar, solament caminant, a pas lent, que no és el meu o el que jo li desitjaria, però és el seu, el que pot fer, ni més ni menys.
El caragol m'ha contestat : "Suseia!", més enllà, més enllà dels camins que acotem, més enllà de les nostres idees, més enllà del que puguem imaginar, més enllà del que ens preocupa i ens fa patir, més enllà...
I camina, camina, no és en va
Glòria Vendrell Balaguer
Juliol 2024
Comentaris
Publica un comentari a l'entrada